Romernes akvedukter førte vann til de tørre områdene i Spania. Maurerne bygde terasseringer og utvidet vanningssystemene. Franco sørget for å modernisere tilførselen av vann. Nå er Hydro Agri med på å forbedre produktiviteten i Spanias ørkenområder. For til tross for vannmangelen er det Spanias middelhavskyst som er Europas frukt- og grønnsakhage.
Mang en nordboer med en smule kunnskap om vannets betydning, har sett med undring på de mange grønne lungene langs Spanias kyst. Appelsiner, mandariner og sitroner står uforskammet livsfriske med irrgrønne blader uten å få en regndråpe på mange måneder. Tomatplantasjene brer seg ut over endeløse områder. Paprika, agurk og salater av ymse slag ser ut til å trives i det varme været.
Finurlig system
![DOF](https://images.gfx.no/80x/2852/2852950/Dof_idOIFAmXi9_0.png)
![](https://images.gfx.no/cx0,cy220,cw1600,ch533,2000x/2853/2853399/Riser-Transfer-2.jpg)
Tar du et skritt inn i det grønne, oppdager du imidlertid et finurlig system av vannrenner som binder sammen kyststripen i et finmasket nettverk. Fra akveduktene leder bonden vann inn på jordene sine og sørger for at ørken blir til en oase.
Men denne urgamle vanningsmetoden kan få en arvtaker. Enkelte veldrevne jordbruksområder langs kysten har tørrlagt sine sluser. Mindre estetisk prangende rør av tynn, sort plast, halvveis skjult under den tilsynelatende tørre jorda, sørger for næring til sårt tiltrengte vitaminbomber.
"Fertirrigasjon"
Norsk Hydro har en viktig finger med i denne grønne revolusjonen. I to år har den valencianske havnebyen Alicante tatt mot båtlaster fra Herøya i Porsgrunn. Tankbåtene kommer med flytende Marino, en marineblå væske, og Zafiro, noe lysere blå. De inneholder viktige gjødselprodukter. I 2000 tok 4000 tonn Marino og 3500 tonn Zafiro sjøveien fra Porsgrunn til Alicante. Der markedsføres Hydros produkter under navnet Hydroterra.
– Vår ide er å tilby bonden en fleksibel, flytende gjødselpakke som vi kaller fertirrigasjon. Vi er et slags supermarked på gjødsel, forteller sjefen for Hydros anlegg i Alicante, Christel Monthéan.
Sammen med fem ansatte på anleggsområdet og den nederlandske prosessingeniøren Gerrit Buijs utgjør hun det lille teamet som betjener produsentene i Europas grønnsakhage.
– I tillegg til produktene vi henter fra Herøya og et par andre steder i verden, utvikler vi selv vårt eget produkt her i Alicante. Dette prosjektet er for lite til at ingeniørene i de store laboratoriene til Hydro kan engasjere seg i det, sier Buijs.
Tilpasser individuelt
I havna i Alicante troner flere store tanker med en ferdigblandet eliksir – den fullverdige tilsetningen i den spanske bondens vanningsanlegg. – Hver enkelt grønnsaks- eller fruktprodusent kan ved hjelp av jordanalyser sette sammen det blandingsforholdet hans plantasje har behov for, forklarer Monthéan.
Hjemme på gården har hver Hydro-kunde et datastyrt system der han kan blande inn den kombinasjonen av tilsetningsstoffene han selv ønsker. Hydroterra-produktene blandes inn i det ordinære vanningssystemet. De sorte plastrørene har dyser som gir den rette mengden dråper med flytende gjødsel i korrekt blanding med vann.
Drivhus
Spania produserer nær 50 prosent av jordbruksproduktene som er på markedet i Europa. Den spanske Middelhavskysten er en viktig bidragsyter til denne dominerende posisjonen til tross for at det meteorologisk sett er en ørken. 70 prosent av produksjonen i Alicante-regionen går til Nord-Europa, kan prosessingeniør og utviklingssjef Gerrit Buijs fortelle. – I regionen Almeria, som ligger litt lenger sør, finner du verdens mest konsentrerte drivhusområde. 30.000 hektar med drivhus er mer enn det finnes i hele Nederland, sier han.
I Valenciaområdet tar det litt tid å endre metodene fra gammeldags overrisling til moderne fertirrigasjon. Det kommer av at den dominerende sitrusproduksjonen er fordelt på mange småbønder som har landbruk som binæring. I Almeria, der drivhusproduksjon av tomater, agurk, paprika og salat har lange tradisjoner, er all vanning utført etter dryppmetoden, forteller Buijs.
Historien endres raskere enn tidligere. Kanskje opplever vi ikke i framtida den tusenårige tradisjonen der Vanndomstolen hver torsdag møtes utenfor katedralen i Valencia og avklarer eventuelle problemer ved vannrettene i Katalonia.